Bankliga gäckar polisen
1,5 år tidigare
- De gick fria! - Jag såg det.
- Hela familjen Waters fick gå, bara. - Ja, jag...
- Hur lyckas de? Varenda gång. - De är skickliga.
De är giriga. Nästa gång tar vi dem på bar gärning.
Hur?
Vem stal våra två mille?
Ett år tidigare
- Funkade det inte? - Det vet att vi är på väg. Men hur?
- De är skickliga. - De ger inte upp.
Inte vi heller.
Polisen fäller inte Waters
Ett halvt år tidigare
Watersligan går fri- igen
3 månader tidigare
- Greg! - På bar gärning!
Det är vår enda möjlighet. På bar gärning.
I går
ALLA LARM OFFLINE HACKARE UPPTÄCKTA
- Är de fortfarande blockerade? - Ja. Väldigt effektivt.
- De är nog nöjda med sin insats. - Det är de nog.
- Då så. - Nej, det här är din stund, chefen.
- Du har aldrig sagt "chefen" förr. - När du är duktig, så...
Det är inte ofta jag har bra dagar.
- I dag är en bra dag. - Inte för Waters.
10 man på taket, utgångarna är täckta. Banken är stängd, så ingen gisslan.
- Förlåt. Fortsätt. - Entrén är säkrad.
Davies, Willow och Christie tar vapenstyrkan på Mafeking Road.
- Jag måste kolla. - Han, va?
HJÄLP BAKER STREET NU
SNÄLLA, HJÄLP MIG
- Jag måste gå. Grip dem, du. - Nej.
- Jodå, det blir bra. - Då får Jones all cred för det här.
Jag måste.
Backup! Skicka full backup till Baker Street. Omedelbart!
- Vad är det? - Det är så svårt.
Jag har aldrig varit med om maken.
"Oförglömliga best man-tal" - Vet du nåt om John?
- Va? - Jag måste ha anekdoter.
Du har väl inte ansträngt dig?
- Tyst, mrs Hudson. - Jag har inte sagt nåt.
Du tänker ut en fråga, och ansträngningen smärtar mig.
- Jag trodde det var du spelade. - Det var jag.
- Jag komponerar. - Du dansade.
Jag gjorde ett live-test. Vad gör du här?
Jag tog upp ditt morgonte, och då brukar du sova.
- Tar du upp mitt te? - Vad trodde du?
- Jag trodde det bara dök upp. - Vad har din mor lärt dig?
Det har jag en hel lista på. Och Mycroft har en pärm...
Jaha, då var den stora dagen inne.
- Vad för stor dag? - Johns och Marys bröllop.
De bor ihop och ska till kyrkan, festa, åka bort och bo mer ihop. Är det stort?
- Giftermål förändrar folk. - Nehej.
Det förstår du inte, som lever ensam jämt.
Din man avrättades för dubbelmord. Du säljer knappast in "sällskap".
Giftermål förändrar folk mer än du kan föreställa dig.
- Dödliga injektioner också. - Min väninna Margaret...
...var min tärna. Vi skulle vara vänner för evigt. Sen såg jag henne aldrig.
- Var är kakorna? - Slut.
Hon grät hela dan och sa att en epok var slut.
- Affären på hörnet, då? - Hon hade nog rätt.
Hon gick tidigt. Vem går tidigt från ett bröllop?
- Så sorgligt. - Ja. Men du har saker att göra.
- Nej då. Visst hinner jag... - Kakor!
- Jag måste prata med din mamma. - Försök. Hon fattar inte mycket.
Då så.
Mot slagfältet.
Gratulerar! Stanna till, så får jag en bild av de nygifta.
Bara brudparet.
- Sherlock? - Oj, förlåt.
Då så. Tre, två, ett... Le!
Den berömde mr Holmes. Angenämt.
- Men inget sex. - Va?
Var inte rädd, jag skojar bara. En tärna, en best man... Det händer ofta.
- Jaså? - Men inget måste.
Är du intresserad, så ta han i blått. En nyskild doktor som har en katt.
Bor i en ombyggd lada och har problem med potensen.
Så kanske inget att satsa på, trots allt.
- Förlåt. En slutsats för mycket. - Dig kommer jag att få nytta av.
Hej, så trevligt att träffas.
- Så vacker, Mary. - Tack.
- David! - Hej. Gratulerar.
Du ser... jättefin ut. - John, grattis. Du har verkligen tur.
David, det här är Sherlock.
Visst. Vi har träffats.
Jaha, vad har jag för uppgift som kyrkvärd, då?
- Mary först. - Va?
Du vet nog. Ni var ihop.
- Förr, ja. Nu är vi vänner. - Jaså?
När hon tweetar svarar du alltid inom fem minuter. Du har koll på henne.
Dina Facebookbilder av paret fokuserar på Mary, medan John är i bakgrunden.
Det betyder inte att jag fortfarande är intresserad.
Du erbjöd tröst vid tre skilda tillfällen. Hur förklarar du det?
Från "vän" till "bekant".
Ni får träffas tre gånger per år i Johns närvaro.
Jag kommer att följa upp det här.
Folk har visst rätt. Du är ju psykopat.
En välanpassad sociopat. Med ditt nummer.
Hej.
Tack för att ni kom.
- Snyggt jobbat i kyrkan, Archie. - Han är mindre blyg. Vad gjorde ni?
Tja, le rart mot brudens sida, sen mot brudgummens och sen ringarna.
- Och så måste du ha kläderna. - Nej.
- Varför? - Vuxna gillar sånt.
- Jag kan fråga nån vuxen varför. - Du är ju detektiv.
- Japp. - Har du löst mordfall?
- Massor. - Får jag se?
Okej då.
- Vad är grejset i ögonen? - Likmask.
- Du skulle visst ge honom några bilder? - Ja, om han uppför sig.
- På en nackad. - En söt liten by.
Stilla så.
Tackar.
Jag är utsvulten. Jag bantade för att komma i klänningen.
- Han verkar trevlig. - Luktar av två starka deodoranter.
- Problem med svettning vid stress. - Tack, men nej tack. Hans kompis, då?
Han har ett fast förhållande, men är otrogen. Vattentätt mobilfodral.
Hans hy bär inga spår av utomhusarbete.
Han tar med mobilen i duschen för att ingen ska se hans SMS och mejl.
Får man behålla dig? Eller behöver du en kollega?
- Ingen Harry? - Nix, syns inte till.
Jag räknade aldrig med henne, och hon och gratis alkohol går ändå inte ihop.
- Oj. Herregud. - Är det?
Det där är alltså major Sholto?
Han pratar sällan om den goda vännen.
- Han pratar jämt om honom. - Om honom?
- Jag valde vinet, men det är gräsligt. - Är det honom han pratar om?
...så väldigt glad att ni kom, sir.
- Jag vet att ni inte gillar sånt här. - Jo, för gamla vänners skull, Watson.
- John. Jag är glad att se dig. - Detsamma.
- Tycker du om det civila livet? - Ja, det tror jag.
- Slutat hos skrynklaren? - Jag gör återbesök ibland.
Terapi kan hjälpa.
- Var bor du nu? - Ute i obygden. Inget du känner till.
- Jag har aldrig ens hört namnet. - Han blev en enstöring efter att...
Tänk att han kom. John har aldrig träffat nån så osocial.
Är han den mest osociale? Det är därför John dansar runt honom som en valp.
Sherlock, ingen av oss kom först, vet du.
- Sluta le. - Min bröllopsdag.
- Vad vill du? - Varför är du andfådd?
- Arkivarbete. - Älskog. Eller träning - mer troligt.
- Vad vill du? - Ha ett brådskande svar.
- Ett svar? - Det finns tid, även i elfte timmen.
- Herregud... - Bilar kan ordnas. Privatplan också.
Det är väl i dag, va? Nej, jag kommer inte på kvällstillställningen.
- Som du så fint kallade det. - Synd.
- Mary och John blir väldigt less... - Lättade över min frånvaro.
Nja, varje fest behöver sin vålnad.
Detta är alltså den stora dagen?
- Då ses vi ju mer. - Varför då?
- Precis som förr i tiden. - Nu förstår jag inte.
John och Mary. Äktenskaplig lycka.
Jag ser det som början på nåt nytt.
Vad? Den där tystnaden talar.
Bäst att du får gå. Du ska väl hålla nåt tal eller nåt?
- Vad då? - Kakor. Karaoke. Mingel...
Folk gör så här. De gifter sig. Jag varnade dig för att engagera dig.
Engagerad? Det är jag inte alls. Jag kunde inte säga nej till John.
- Engagerad? - Jag tror dig verkligen.
Han en underbar dag och hälsa de lyckliga tu.
- Visst. - Förresten!
Minns du Redbeard?
- Jag är inget barn längre. - Nej, så klart inte.
Ha nu så roligt på ditt oengagerade sätt.
Tystnad. Brudgummens best man.
Mina damer och herrar, vänner och familj, och...
...andra.
Och...
Greg, jag kom på nåt.
- En hjärna? - Tänk om Sherlock ska vara best man.
- Det är klart, han är ju... - Då ska han hålla tal. Inför folk.
Riktiga människor som faktiskt lyssnar på honom.
- Hur illa kan det gå? - Helen-Louise undrade nog också.
Helen-Louise?
- Hej, lilla vän. - Om John skulle fråga Sherlock...
- Menar du talet? Det går fint. - Det är ju inte bara talet.
Mrs Hudson? Hur är det?
Jag skulle till Sherlock och trodde ni... höll på att dö.
Förlåt mig!
- Vad är det? - Telegrammen...
- Förlåt? - Jag är så ledsen...
Telegrammen.
Jaha.
Först av allt: Telegrammen.
Det är inte riktiga telegram, bara enligt bröllopsetiketten.
Man kan aldrig få nog av bröllopsetikett.
"Till herr och fru Watson: Ledsen att jag inte kan vara med på er dag."
"Till John och Mary: Allt gott på er stora dag. Varma hälsningar och..."
"...stora, blöta pussar från Stella och Ted."
"Älskade Mary..."
"Gumsan."
"Kärlek en masse och välgångsönskningar från Cam. Tänk om familjen kunnat se."
"Stor dag..." "Den stora dagen..." "Varma..." "Varmaste..." "Varma..."
Samma tema. Ni förstår. Folk vill väl.
John Watson.
Min vän John Watson.
John...
Johns prat om en best man gjorde mig först förvirrad.
- Vad var det som lät? - Mrs Hudson skrattade.
- Det lät som uggletortyr. - Hon skrattade.
- Det kunde ha varit båda. - Upptagen?
Jag håller mig sysselsatt. Att inte röka kan vara så svårt.
- Får jag avbryta? - Varsågod.
- Te? - Nej tack. Då så.
Den stora frågan.
- Best man. - Bäst man?
- Vem tycker du? - Billy Kincaid.
Kincaid, garrotteraren. Jag vet ingen bättre. Donerade summor anonymt.
Han finansierade tre sjukhus och hade de bästa, säkraste barnhemmen.
Visst, då och då garrotterade han folk.
- Men tar man alla han räddade... - Till bröllopet.
Jag behöver alltså en best man. Ingen mördare.
Gavin? Gavin Lestrade. Han är ju man, och en bra sån.
Greg. Han är inte min bästa vän.
Jaså, Mike Stanford. Han är trevlig men jag undrar om han klarar all...
Mike är fin, men inte min bästa vän.
Sherlock, detta blir den viktigaste dagen i mitt liv... Joho då.
Jag vill stå där framme med de två jag älskar mest här i världen.
Ja.
Mary Morstan...
Och...
...du.
Först fattade jag inte.
När jag väl gjorde det, sa jag hur hedrad och förvånad jag var.
Jag förklarade att jag var totalt oförberedd och lite nervös.
Sherlock?
Dock lovade jag att fullfölja uppdraget som var det svåraste jag nånsin fått.
Jag tackade för förtroendet och yppade att jag nästan hade blivit lite rörd.
- Nu börjar det bli lite läskigt. - Men tydligen sa jag inget högt.
Alltså...
- Menar du? - Ja.
...att jag är din... bästa...
...man. ...vän?
Det är klart.
Klart du är min bästa vän.
- Hur kändes det? - Förvånansvärt okej.
Du håller tal.
Den är klar, den är klar... Den är klar.
Den är klar...
Jag kan tyvärr inte gratulera.
Känslor, speciellt kärlek, går emot den kalla logik jag värdesätter mest.
Jag ser bröllop som en hyllning till allt falskt, konstlat-
- irrationellt och fel i dagens moraliskt tvivelaktiga värld.
I dag hedrar vi det som innebär slutet för vår värld, och kanske hela vår art.
- Men, nu talar vi om John i stället. - Ja tack.
Jag släpar inte runt på en hjälpreda av rent sentimentala skäl.
Han många lysande egenskaper glöms bort på grund av hans fixering vid mig.
Saken är den att mitt påstådda mentala skarpsinne tydliggörs-
- i kontrast mot den totala motsats John bidrar med.
Brudar lär tydligen välja extremt alldagliga tärnor.
Här finns en parallell. Det är ju genom kontraster Gud framhäver sin skapelse-
- eller skulle om Han inte vore påkommen enbart för att sysselsätta svagsinta.
Det jag försöker säga här är att jag är den mest-
- otrevlige, ohövlige, obildade och generellt sett mest vidriga skitstövel-
- man kan ha oturen att råka på.
Jag avfärdar dygden. Jag är blind för skönhet.
Jag förstår mig inte på glädje.
Jag missförstod frågan om best man, för jag trodde inte jag var nåns bästa vän.
Och absolut inte till den modigaste, klokaste och mest godhjärtade-
- människa jag någonsin har träffat.
Jag är en stolle, men din varma, aldrig svikande vänskap är min räddning.
Då jag tydligen är din bäste vän, kan jag inte gratulera till partnervalet.
Jo, nu kan jag det.
Jag säger att du får mannen du förtjänar-
- och högre beröm kan jag inte ge.
John, du har genomlidit krig, skador-
- och tragiska förluster... Jag beklagar verkligen.
Men i dag sitter du mellan-
- kvinnan du tagit till hustru och mannen du har räddat.
Med andra ord, de som älskar dig mest i världen.
Jag talar för oss båda och säger att vi aldrig någonsin kommer att svika dig.
- Stoppa mig om jag kramar honom. - Aldrig.
Då så, då var det dags att säga nåt roligt om John.
- Vad är det? Varför är ni så där? - Åh, Sherlock...
- Gjorde jag nåt fel? - Inte alls.
- Det är inte klart. - Jag vet.
- Något roligt om John... - Får jag sätta mig först?
Dags att säga nåt roligt om John.
Om ni kunde lätta upp stämningen något, vore det bättre. Så där, ja.
Roliga historier om John hittar man lättast på Johns blogg.
Den beskriver vår tid ihop. Lite romantiserat, men han är ju lite sån.
Vi har haft en del udda fall: Den ihålige klienten...
Giftjätten...
Ducka, John!
Några frustrerande fall...
Vad är det?
En sinnesrubbad fransk tiokampare satt omgiven av 1812 tändsticksaskar.
- Alla tomma utom denna. - Vad finns i den?
Helt oförklarligt.
Rörande fall...
Hon tänker ringa på.
Nej, hon ändrade sig. Nej, hon ringer på.
Nej, nu går hon.
- Hon går. Nej, hon kommer tillbaka. - Urtrist. Välbekant uppförande.
När de vankar av och an utanför rör det en affär.
Och så elefanten i rummet...
Men för detta speciella ändamål vill vi ha nåt alldeles särskilt.
Visst?
Den blodige vakten.
Jobba på din halva av kyrkan, Mary. Den ser tunn ut.
Den föräldralösas lott. Jag har bara vänner.
- Orgeln ska börja spela precis 11.48... - Det är två veckor kvar. Lugn, nu.
- Jag är otroligt lugn. - Vi återgår till mottagningen.
- Johns kusin. Vid honnörsbordet? - Avskyr dig.
- Ärligt? - Ekonomipost. Billigt kort.
Från macken. Frimärket sitter knappt - hon vill inte ens slösa saliv på dig.
- Hon sitter vid toaletterna. - Ja.
Vilka andra avskyr mig?
- Oj, tack. - "Ovärderlig tavla snodd." Intressant.
- Bord fyra. - "Min man är tre personer."
- Vem är major Sholto? - Johns befälhavare. Kommer nog inte.
- Jo då. - Då måste han OSA.
"Min man är tre personer." Intressant.
- Han har tre olika leverfläckar. - Identiska trillingar. En på 500000.
Den löste jag hemifrån. Nu - servetterna!
En svan eller Sydneyoperan? En privat- detektiv måste kunna det mest oväntade.
- Du ljuger. - Jag bevisade en gång att tygvecken...
- Nej, nej. Jag vet när du ljuger. - Youtube.
Operahuset, tack. Oj, vänta, jag vibrerar visst.
Men hej, Beth.
- Ja, men absolut. - Är det Beth gäller det mig med.
- Han räknar snart ut att Beth var kod. - Han kollar servetter. Han är livrädd.
När man fruktar nåt, önskar man att det redan var över.
- Sån är han. - Varför är vårt bröllop ett hot?
- Det ändrar inget. Vi gör saker ändå. - Bevisa det. Hitta ett nytt fall.
- Jag försöker. - Lufta honom. Visa att det är ni.
Det hände liksom bara...
Sherlock? Polarn...
Jo, alltså... Jag har luktat på 18 olika parfymer-
- och smakat på 9 olika tårtor som smakade likadant allihop.
- Jag gillar tärnorna i lila. - Syren.
Alla beslut är tagna, och jag fattar inte hälften av dem.
Jag fejkar åsikter och är helt slut. Snälla, innan hon kommer...
- Välj nåt. Vad som helst. - Välj vad för nåt?
Ett fall. Din inkorg är överfull.
- Få bort mig härifrån. - Vill du ta ett fall? Nu?
- För min skull. - Oroa dig inte. Jag ordnar det.
"Mr Holmes, jag heter Bainbridge och arbetar som vakt utanför slottet."
"Jag har ett problem, för obetydligt att ta upp med mina chefer."
"Jag tror nån förföljer mig. Turisterna är en del av jobbet"-
- "men det här är nåt annat. Nån håller mig under uppsikt."
"Fotar mig varenda dag."
"Jag vill inte säga till majoren, men det stör mig."
- Uniformen? Tjejer gillar soldater. - Nej, de gillar matroser.
Och Bainbridge tror att stalkern är en kille. Kan vi inte undersöka saken?
- Det är 40 militärer där. - Varför just den här vakten?
- Okej. - Hej då.
- Vi... Jag ska få hjälp med... slipsen. ...strumporna.
- Vi säger strumpor. De måste vara rätt. - Ja, för att matcha min...
...utstyrsel. ...slips.
- Det tar väl ett tag, det här? - Är rocken där?
- Jag får med honom ut. Lite luft. - Ja. Du lovade att hitta ett fall.
- Kommer du? - Kommer.
Taxi!
- Vi ska träffa menige Bainbridge. - Han tjänstgör.
Jag säger till honom så fort han går av. Om en timme.
- Får de lektioner, tror du? - Lektioner?
I att motstå frestelsen att klia sig där bak.
Afferenta neuroner i det perifera nervsystemet.
Rumpklåda.
Varför syns han aldrig till, din tidigare befälhavare?
- Sholto. - Tidigare befälhavare?
- Det låter som om jag har en nu med. - Nej, det har du så klart inte.
- Var han inte en krigshjälte? - Alla tyckte inte det.
Han ledde en grön grupp... Nya rekryter, alltså.
Man brukar vänja in nykomlingarna så, men nåt gick fel.
Alla dog utom han.
Pressen gick hårt åt honom. Han blir hotad till livet oftare än du.
Varför är du plötsligt intresserad av en människa?
Jag småpratar.
- Det var sista gången. - För att totalt byta ämne...
Du vet väl att inget ändras för att jag och Mary gifter oss?
- Vi kör som vanligt. Om du var orolig. - Jag var inte orolig.
Saken är den, att Mary har vänt upp och ner på hela mitt liv.
Allt förändrades.
Men det är det två som har gjort de senaste åren.
Och... den andre... är...
...en idiot.
- Får jag fråga vad det här handlar om? - Det gäller en personlig angelägenhet.
Inget är "personligt" för mina mannar.
- Vad vill du? - Jag ska göra en undersökning.
Från pressen? Nosar efter kungliga nyheter?
- Nej, sir, jag är kapten Watson, från... - Pensionerad.
Du kan lika bra vara bilförsäljare nu.
Bainbridge? Du har besök.
Bainbridge?
Jag känner igen dig.
Från tidningarna.
Du hänger med den där detektiven med den larviga mössan.
- Varför söker Bainbridge upp en sån? - Det kan jag tyvärr inte yppa.
"Inte yppa"? En soldat i mitt regemente får fanimej inte leka agent.
- Sir! - Vad är det?
Bainbridge. Han är död.
Herre Gud!
- Får jag ta en titt? Jag är läkare. - Va?
Sergeant, grip den här mannen. - Jaså, du är läkare nu också?
- Får jag undersöka honom? - Han här snokade runt.
Så det var poängen - distrahera mig så att han kunde döda Bainbridge.
Döda honom med vad? Var är vapnet? Visitera mig gärna.
Bainbridge gick av för fem minuter sen. När skulle det ha hänt?
Du stack ner honom innan han hann in i duschen.
Han är blöt och har schampo i håret. Det hände i duschen.
Den var låst inifrån.
- Han klättrade över dörren. - Då vore jag blöt.
Major, jag är John Watson, infanterist.
Tre år i Afghanistan. Erfarenhet från Kandahar, Helmand - och Barts, för fan.
Låt mig få undersöka kroppen!
Tack.
- Självmord? - Nej. Ingen kniv.
Här... Han har ett sår i mellangärdet.
Nästan osynligt.
En ihjälstucken man. Inget vapen. Dörren låst inifrån.
- Det finns bara en väg in hit. - Sherlock, han andas fortfarande.
- Vad gör vi? - Halsduken. Snabbt!
Ring efter ambulans. Genast!
- Ring! - Syster, tryck hårt här. - Syster?
Man tager vad man haver. Tryck på såret. - Stephen? Håll ut.
Bainbridge hade stått på pass i timmar. Ingen åskådare hade sett nåt konstigt.
Kort efter att han gick av sitt pass dog han nästan av ett sticksår.
Det fanns inget vapen. Vart tog det vägen?
Mitt herrskap, tänk er en mördare som går genom väggar.
Ett vapen som försvinner. Men bara en sak är riktigt anmärkningsvärd.
Vill ni gissa?
Men se så. Det är lite av en frågestund, det här.
Scotland Yard, har du nån teori? Du är ju en slags detektiv. Nån tanke?
Om klingan sköts iväg genom...
...gallret framför luftventilen kunde det vara nån sorts katapult.
Nån liten kunde krypa in.
Vi letar efter en dvärg.
Briljant. Inte. - Nästa!
- Han stack ner sig själv. - Vem var det? Tom?
Nån teori?
Han försökte begå självmord med en kniv gjord av komprimerat blod och ben.
Den bröts sönder inuti kroppen - typ en köttig...
...dolk. - "En köttig dolk"?
- Sätt dig. - Nej.
Det här förbryllande fallet ståtade blott med en intressant aspekt.
Samma aspekt som vanligt: John Watson.
Medan jag försökte lösa ett mord, räddade han ett liv.
En del mysterier är värda att lösa och en del historier värda att berätta.
Jag känner ingen bättre och modigare. Dessutom kan han saker.
Allt utom att planera bröllop och fixa servetter.
Men det är det mest sinnrikt planerade mordförsök jag nånsin har stött på.
Jag vet inte om nåt snyggare "låst-inifrån" -mysterium.
Men jag ska ju berätta pinsamheter om John också.
Vänta! Hur gick det till, då? Stickmordet?
Jag vet tyvärr inte. Jag kunde inte lösa det.
Det händer. Det är en... besvikelse.
"Pinsamt" för tankarna till svensexan.
Här finns mycket material, men jag valde det bästa.
Dagsländan
"Mordscener"? Olika mordplatser?
- Pubrundor ska ha teman. - Du kunde ta t-banestationer.
- Kopplingen är en pub på varje gata... ...där du har hittat ett lik.
- Förtjusande. Vad ska jag göra? - Vi måste undvika illamående.
- Du är kemist. Räkna ut det. - Jag har ingen personlig erfarenhet.
- Men jag dricker gärna? Som en alkis? - Nej.
- Du ser... välmående ut. - Det är jag.
Hur är det med...
...Tom? - Han är en sociopatfri zon.
Och vi har mycket sex.
Då så... Räkna ut den mängd alkohol som håller oss lagom glada hela kvällen.
- "Lätt snurrig." Bra. - "Kissar i garderober." Dåligt.
- Två öl, tack. - Pints?
443,7 milliliter.
Kör vi enligt ett program?
- Skål. - Skål.
Där borta. Toan. Du kommer snart...
Berätta sen. Måste på toa.
- Va? - Inget. Hopp iväg, nu.
- Hur länge? - Va?
- Uppskatta hur stor volym du... - Håll mun, nu.
En till, snabbt. Han får inte se.
Skål.
Jag känner visst Ash. Försök inte säga nåt annat.
Hör du, nu räcker det! Stå upp.
- Så ja. - Ash. Honom känner jag.
Jag är internationellt känd.
- Är du internationellt känd? - Nej, jag är inte internationellt känd.
Jag minns inte varför.
Nåt med brott, tror jag.
- Vad gör ni här? Ni skulle ju bli sena. - Vad är klockan?
Ni har varit ute i två timmar.
- Är jag en grönsak? - Du eller den där?
- Skojigt. - Tack.
- Ingen grönsak. - Din tur.
- Är jag mänsklig? - Ibland.
- Ibland går inte. Måste va... - Ja.
- Man? - Japp.
- Lång? - Inte så lång som folk tror.
- Trevlig? - Typ...
- Klyftig? - Tja, visst.
- Är jag viktig? - För vissa.
Gillar folk mig?
Nej. Du brukar gå dem på nerverna.
- Okej, är jag kungen av England? - Vi...
- Du vet väl att vi inte har en kung? - Inte? Din tur.
Spela roll. Är jag en kvinna?
- Vad då? - Ja.
Är jag söt?
Den här.
Skönhet är resultatet av barndoms- intryck, påverkan och förebilder.
Visst, men är jag en söt tjej?
- Jag vet inte vem du är. - Du valde ju!
- Jag tog nåt ur tidningen. - Du fattar inte riktigt leken, va?
Jag är mänsklig, inte så lång-
- typ trevlig, klyftig-
- viktig för vissa men jag brukar gå dem på nerverna.
Nu vet jag. Jag är väl du, va?
- En klient. - Hej.
- Kom in. - Vem av er är Sherlock Holmes?
Jag brukar sällan... Jag går inte ut med män så ofta.
Han verkade trevlig, liksom. Det kändes som om vi fann varandra.
Vi tillbringade en kväll ihop. Middag och intressanta samtal.
Det var underbart.
Helt ärligt skulle jag gärna ha gått längre, men jag tänkte:
"Nej, det här är speciellt. Jag tar det lugnt."
Vi bytte telefonnummer och han skulle höra av sig, men...
Han kanske inte var lika intresserad som jag-
- men jag trodde han åtminstone skulle ha ringt och sagt att det var slut.
Jag gick till hans lägenhet, men där fanns inte ett spår.
Mr Holmes, jag tror faktiskt...
...att jag åt middag...
...med ett spöke.
Mr Holmes?
- Med ett spöke, mr Holmes! - Trist, trist... Nehej.
Fascinerande. - John? John, vakna!
Jag ber om ursäkt för min... honom. - Så ohyfsat.
Jag kollade med hyresvärden. Den som bodde där hade dött.
I en hjärtattack. Och där sitter vi och äter middag, en vecka senare.
Sen hittade jag det här på nätet. En chatt.
För flickor som tror att de dejtar andeväsen.
Oroa dig inte. Ge mig tio minuter.
- Vad heter din hund? - Visst, om du vill...
John, vakna.
Det är... Nånting.
- Allvar? - Ja, just det.
Schyst. Schyst ställe.
Ser du nåt? Några ledtrådar, mr Holmes?
Jaså.
Designerbord Stol... sitta... läder... soooova
Hightech... högtalargrunka
Död... skalle... dödde?
Trä... mackapär? Ägg... stol... sittsak?
Sköterska... klient... offer... kofta?
Ska bara dra fram en sak.
- Hur är det? - Jodå. Han trådar.
Han trådar efter ledare.
Mr Holmes?
- Mr Holmes! - Jag ringer polisen.
Det är den berömde detektiven Sherlock Holmes och John Hamish Watson.
Vad gör du? Du får inte besudla den oantastliga...
...brottsplatsen.
Precis.
Upp och hoppa!
- Greg? Är det Greg? - Kom. Taxin väntar. Jag fick tillstånd.
Vilka sillmjölkar! Ni klarade er inte ens tills de stängde.
- Kan du viska? - Nej!
Kom nu.
Jaha. Tack för... du vet...
...en kväll. - Den var hemsk.
Jag tänkte försöka låtsas, men du har rätt.
Den där kvinnan, Tessa, dejtade ett spöke. Ett superintressant fall.
- Vilket slöseri. - Jaha.
Hur mår du?
Det är precis som förr i tiden. Jag har lagat det du gillar bäst.
- En sista gång. - Allt är inte slut.
- Jag tänker hälsa på. - Så säger alla.
Det är annat nu än när vi trodde han var borta.
- Giftermål förändrar folk. - Gör det?
Du kanske inte tror det, men så är det.
Det är en ny fas i livet. Man träffar nya människor som par.
Och de gamla vännerna glider bort.
- Så kommer det inte att bli. - Om du har hittat den du funkar med...
...finns det inget bättre. - Det vet jag att jag har.
- Hon är underbar. - Jag håller med.
- Du, då? - Jag?
- Trodde du att mr Hudson var rätt? - Nej.
Det var en stormande affär. Jag visste att det var dömt, men jag drogs med.
Så flyttade vi till Florida.
Det var otroligt - men jag visste inte vad han gjorde.
Droger. Han hade en... Vad kallas det nu igen?
En kartell. Han hamnade i lag med några riktiga otäckingar.
Sen visade han sig ha andra kvinnor. Jag hade inget fattat.
När han greps för att han skjutit skallen av nån...
...blev jag rätt lättad.
- Ja. - Det var en rent fysisk attraktion.
Vi kunde inte slita oss från varandra. En gång...
- En natt... - Hörde jag Sherlock?
Det är Sherlock.
"Han förstörde våra liv och får medalj."
"Obesvarade frågor: Varför dog min pojke?"
Jag dejtade ett spöke.com
Det kommer att bli fler. Fler offer. Kvinnor.
Spöken brukar hemsöka samma hus, men det här reser.
Inte du. Inte du. Inte du. Inte du. Inte du. Inte du!
Inte du. Inte du. Inte du.
Inte du. Inte du. Inte du. Inte du. Inte du. Inte du. Inte du. Inte du.
Inte du. Inte du, du, du eller du. Inte du. Inte du. Inte du. Inte du.
Inte du. Inte du.
- Hej. - Gail.
Charlotte.
Robin.
Vicki.
- Var träffades ni? - Puben.
- Gymmet. - På bussen.
- Online. - Namn? Hans namn.
- Oscar. - Mike.
- Terry. - Love monkey.
- Hemma hos er? - Honom.
Adress?
Inget hände, men det var... väldigt romantiskt.
Fyra kvinnor på fyra dagar. Vad var så speciellt?
- Han kunde lyssna. - Han var rar.
- Han hade en fantastisk... - Hur är det?
- Din mat är kall. Mrs Hudson blir arg. - Inte nu.
- Jag ber om ursäkt. - En fantastisk stil.
Olika namn, olika adresser... - Beskriv honom.
- Kort, blont hår. - Mörkt hår.
- Rödlätt. - Jag vet inte.
Han hade mask på sig.
Han läste dödsannonserna för att hitta bra identiteter.
Alla var singlar. Han använde deras lägenheter för att de stod tomma.
- Gratis kärleksnäste. - Usch.
- Vidrigt. - Hemskt.
- Smart. - Skitstövel.
Skitstövel!
Hej, Tessa.
Vi återgår. Ingen vill vara i en död persons hem.
Inte förrän det har blivit utrensat, i alla fall.
Han förklär sig, stjäl mannens hem och identitet...
- Men bara för en kväll. - Han är inget spöke.
Han är en dagslända.
Vad var det han ville komma åt? - Yrke?
- Trädgårdsmästare. - Kock.
- Jag jobbar som väktare. - Hembiträde.
Självklart jobbar ni för samma person.
Nej, inte samma arbetsgivare. Jäklar! Kom igen, vi klarar det...
- Favoritavkoppling? - Lerduveskytte.
- Linedancing. - Bio.
- Lite vin framför tv:n. - Spökhuset.
- Smink? - Clarins.
- Maybelline. - Inget.
- Billigt. - Parfym?
- Chanel. - Chanel.
- Estée Lauder.
- Drömman? - Clooney.
- En hemkär. - En som gillar att gosa.
- En som bryr sig. - Tio saker: En som inte hävdar sig.
Två: En som inte hänger hela sin personlighet på sin manlighet.
Det måste finnas en gemensam nämnare. Ingen märkte att nåt hade försvunnit.
Väktare, hembiträde, privatsköterska... Han klättrar bland tjänstefolket. Vems?
Tänk nu. Om inte...
- Har ni någon hemlighet? - Nej.
Där har vi det. Alla har hemligheter. De svarade för snabbt.
- Måste gå nu. - Hej då.
- Ledsen, men vissa hemligheter består. - Ha så kul på bröllopet.
- Varför dejtar han utan att ringa sen? - Det är ju glasklart.
- Va? - Han är kille.
- Men varför ta olika namn? - Han kanske är gift.
Gift. Ganska uppenbart, faktiskt.
Dagsländan försökte undslippa familjens kvävande linda.
I stället för tv-kvällar eller grillaftnar med folk han inte tålde-
- dejtade han skickligt ett helt harem. Han var...
Jag kanske borde ha valt "elefanten i rummet".
I alla fall visar det än tydligare hur ovärderlig John är.
Jag ser brottsplatser som han ser folk. Det är det som gör mig så speciell.
Men skulle nån av er behöva anlita oss-
- så kan jag hitta en mördare, men John Watson kan rädda era liv.
Det vet jag mer än väl. Han har ofta räddat mitt.
Den här bloggen är historien om två män och deras fullkomligt befängda äventyr.
Mord, mysterier och rabalder.
Men nu tar en ny saga vid.
Ett större äventyr.
Mina damer och herrar, grip glasen och ställ er upp.
I dag börjar sagan om Mary Elizabeth Watson-
- och John Hamish Watson.
De som är anledningen till att alla vi är här...
Vad sa du? Du sa ju-
- John Hamish Watson. Så sa du. Du sa "Hamish".
Det är den berömde Sherlock Holmes och John Hamish Watson.
Hur visste du vad hans andranamn var? Han säger det aldrig. Han avskyr det.
- John H. Watson? - Just det.
- Henry? Humphrey? - Håll käft.
- Higgins? - Försvinn.
Det dröjde år innan han anförtrodde mig det.
- Min födelseattest? - Japp.
Men kvinnan visste det.
Hamish.
John Hamish Watson. Ifall du tänkte på namn till en baby.
Men var hon är vet ingen.
Ut ur mitt huvud. Jag är upptagen.
- Det har bara offentliggjorts en gång. - Måste det stå på inbjudan?
Du heter så. Man brukar skriva det.
Ha så kul på bröllopet.
- Ha så kul på bröllopet. - Du visste. Du hade sett en inbjudan.
Knappt 100 människor hade sett den, och dagsländan dejtade 5 kvinnor.
En person ingår i båda grupperna. Det kan vara ett sammanträffande...
Vad brukar vi säga om sammanträffanden?
- Universum är sällan så slappt. - Sannolikheten är?
Nån var angelägen om att få veta mer.
Nån som antog falska identiteter hade nog onda avsikter.
- Och? - Skarpsinne. Planering.
Och nåt ännu viktigare.
Dagsländan.
Dagsländan är här.
Oj, förlåt. Jag...
- Ett nytt glas? - Ja, tack.
Nåt kommer att hända här.
- Jaha... - När som helst.
- Du har folk i din hand nu. - Just det, vi höjer glasen.
- Bra där. Tack. - Släpp dem inte.
Nu sitter vi igen.
Tal ska ju sluta när de är som bäst och folk fortfarande skrattar.
Ett gott råd som jag kommer att minnas, men...
Nu kommer del två, som är mer interaktiv.
Jag tänker gå runt och störa lite.
Vem skulle ta sig till ett bröllop? Vem skulle göra sig besvär att...
Dagsländan? Dagsländan? Dagsländan?
- Alla. Bröllop är fantastiska. - Vad gör han?
- Det är nåt fel. - John är också fantastisk.
Det kan man inte säga för många gånger. Jag kan prata hela natten om-
- hur rika och komplexa hans... tröjor är och så kan han laga mat.
Han gör nåt... med ärter...
En gång. Han, eller nån annan. Han sjunger som en gud. Eller nån gör.
Det är för många. Förlåt. För många skämt om John.
- Brottslig? - Var var jag?
- "Väldigt angelägen." - Ja, talet, ja!
- Nu talar vi om... - Allt detta pekar mot?
Giftmord. - Förlåt, sa jag "giftmord"? Jag menade "giftermål".
Nästan samma sak. De inblandade känner ofta varandra. Det slutar när en dör.
Mord går snabbare.
Janine? Snygg nog?
Hans flickvän har nya underkläder och struntar i hur han ser ut i dag.
Han går hem ensam i kväll. Och han är serienörd, och de är jämt så tacksamma.
- Jeff, herrarnas. Toan, nu tack. - Greg.
- Varför? - Det kan vara din tur.
Lås alla utgångar.
Har talet nåt slut? Vi måste skära upp tårtan.
Oj, han klarar inte av att jag för en gångs skull får tala. Vatikanska kaméer.
- Va? Vad betyder det? - Dags att agera. Nån kommer att dö.
Begränsa dem. Begränsa dem. Begränsa dem...
Nej, inte du. Inte du.
Det är alltid du.
John Watson, du styr upp mig.
- Vad ska jag göra? - Det är redan gjort. Lös inte mordet.
Rädda livet. - Förlåt, jag svävade visst ut lite.
Vi leker en lek. Vi leker mord.
- Sherlock... - Om nån skulle mördas på ett bröllop...
...vem är det? - Du ligger nog bra till.
Kan nån flytta bort mrs Hudsons glas en bit, tack.
Vem kan man bara döda på ett bröllop?
Måltavla?
De flesta kan dödas var som helst. Jag har ofta mördat vänner i tanken.
John skulle få gift. Han äter så slarvigt.
Man bygger upp mängden. Han missade ändå en hel dag en gång.
Lestrade är frestande lättmördad.
Jag har nycklar till min bror och kunde strypa honom om andan föll på.
- Han är full, va? - Än en gång: Vem kan bara dödas här?
Ett engångstillfälle. Nån som inte ofta går ut.
Nån som gör ett undantag för en i förväg planerad händelse.
Det ger en unik möjlighet.
Att döda bland folk är svårt, så mord hemmavid är omöjligt.
Nån som bor otillgängligt, eller på okänd ort. Nån väldigt privat.
Besatt av att hålla sig i säkerhet. Kanske nån som är hotad.
- Vem är major Sholto? - Han kommer nog inte.
- Var bor du nu? - Ute i obygden.
Pressen gick hårt åt honom. Han hotas oftare än du.
- En enstöring med lite tjänstefolk. - Trädgårdsmästare.
Hög omsättning på extra väktare.
Alla hade nog tystnadsplikt.
- Hemligheter? - Nej.
En stor fråga återstår: Hur gör man? Hur dödar man nån inför alla?
- Det är planerat. - Mr Holmes!
- Ja? En huvudlös nunna om du har rätt. - Den osynlige mannen kan göra det.
Med den osynliga kniven. Han som ville döda vakten.
Plats
Repetition
Inte bara planerat. Repeterat också.
Mitt herrskap, nu tar vi paus. Skål för brudparet.
Sholto blir mördad. Jag vet varken av vem eller hur.
Ursäkta mig, får jag komma förbi. - Stanna här.
Ursäkta mig, får jag komma förbi?
Förlåt mig, här kommer en till. Oj, hoppsan!
- Har du glömt rumsnumret? - Allt får inte plats.
207.
Major Sholto?
- Major Sholto? - Om nån vill döda mig, så är jag redo.
- Släpp in oss. - Sparka in dörren.
Jag har en pistol i handen och reagerar instinktivt.
Du är inte säker ens i ditt låsta rum.
Osynlig man med osynlig kniv.
- Jag vet inte hur han bär sig åt. - Tänk ut det.
- Hur sa? - Du är den berömde Holmes. Lös fallet.
Säg hur han bär sig åt, så öppnar jag.
Vi hinner inte leka nu. Öppna! Du är i fara.
Du med om du stannar här. Gå er väg.
Mitt rykte till trots har jag inget till övers för att offra oskyldiga.
- Lös fallet. - Hur? Jag kunde ju inte.
- Nu spelar det roll. - Va? - Kontrollera din hustru.
Hon har rätt. Faktiskt. Du är ingen som löser mysterier.
Du är en diva. En man kommer att dö där inne.
Det är allvar. Lös fallet!
Han är också en diva. - Sholto, ingen kommer att dyka upp.
Du dödades för flera timmar sen.
- Vad sa du? - Ta inte av skärpet.
Skärpet, ja. Bainbridge stacks långt innan vi kom, genom skärpet.
Det satt hårt och högt. Man känner inte ett tunt blad som trycks igenom.
- Skärpet höll ihop såret, och sen... - Precis. Fördröjd effekt.
Då hinner man fixa ett alibi. - Major Sholto?
Ska jag dödas av min uniform? Det var väl passande.
Han löste fallet. Nu ska du öppna.
Jag borde inte ens ha den kvar. Jag fick dispens.
Jag kan inte tänka mig att leva utan den, och nu behöver jag inte det.
När så många vill se en död, bör man inte sätta sig på tvären.
Vad du än gör, James, så sluta, för jag sparkar in dörren.
- Mr Holmes, vi är nog ganska lika. - Jag tror det.
- En tid att dö... - Självklart.
När tiden är inne ska man ska acceptera det.
- Som en soldat. - Självklart, men inte på Johns bröllop.
Nåt sånt skulle vi aldrig göra, du och jag.
Så gör vi inte mot John Watson.
- Jag slår in den. - Det behövs inte.
- Jag behöver nog en läkare. - Jag är nog rätt läkare.
- Så. Kom in lugnt i vändningen. - Varför måste vi öva?
Vi ska dansa inför alla och du saknar baskunskaper.
Du är en bra pedagog - och du dansar fantastiskt.
- Nu ska jag berätta en hemlis. - Gör det.
- Jag älskar att dansa. - Allvarligt?
Det behövs aldrig i jobbet, men jag lever på hoppet.
Jag önskar att du inte var... Vad du nu är.
Jag vet.
Bra att du har en dejt med alla dessa mördare.
En nästan-mördare. - Han överdriver jämt. Omöjlig att leva med.
Sherlock? Här har du honom.
Just det, fotografen. Utmärkt. - Tack.
Får jag ta mig en titt på kameran?
- Varför? Jag var nästan hemma. - Du skulle ha kört fortare.
Ja, just det. Så bra. Nu ser man det tydligt.
Vad? Tänker du berätta?
- Försök att se själva. - Se vad?
- Finns mördaren på bild? - Se vad som inte finns på bild.
- Inte på nån bild. - Sherlock, det här med att stajla...
Det finns alltid en man som inte är med på någon bild-
- som kan gå runt överallt med en väska full med utrustning.
Man ser inte ens hans ansikte.
Man ser bara...
...kameran. - Vad menar du?
Jonathan Small, vikarierande fotograf. Vi har kallat honom Dagsländan.
Hans bror var en av dem som dödades i räden.
Johnny ville hämnas och fick det han behövde av Sholtos tjänstefolk:
En bröllopsinbjudan. Sholto skulle bli tvungen att gå ut.
Han planerade sitt dåd och övade på mordet.
Han finslipade varenda detalj.
Briljant och brutalt. Antagligen monoman.
Fast fotona är rätt bra. - Här är allt du behöver.
Du kanske borde gripa honom.
- Har du alltid handklovar på dig? - Så, så...
- Det är inte jag som ska gripas. - Jag griper ingen.
Det är Sholto som är mördaren. Jag borde ha dödat honom snabbare.
- Inte visat mig på styva linan. - Du borde ha kört fortare.
Då så.
Mina damer och herrar, en sista sak.
Förlåt tumultet tidigare. En kris uppstod och hanterades.
Vad viktigare är, är dagens löften.
Jag har aldrig avlagt ett löfte i hela mitt liv.
Inför alla här avlägger jag mitt första och sista löfte.
Mary och John...
Oavsett vad som krävs eller vad som händer-
- svär jag att jag alltid kommer att finnas här.
För er alla tre. Förlåt - jag menade båda två.
Alla två. Båda er. Jag räknade fel. Men nu ska vi ju dansa.
Spel upp igen! Då så, dansa på. Var inte blyga.
Dansa, tack. Bra, bra. - Förlåt. En slutsats för mycket.
- Ökad aptit. Förändrat smaksinne... - Jag valde vinet, men det är gräsligt.
Du kräktes i morse, skyllde på nerver och blev arg när jag påpekade det.
- Du uppvisar alla tecken. - Tecken?
Tecken på tre. Du borde nog göra ett graviditetstest.
- Statistiken för de första månaderna... - Håll mun.
- Håll mun, bara. - Förlåt.
- Han vet om det. Jag är läkare! - Du är ledig i dag.
- Ingen panik. - Jag är gravid. Jag får panik.
Ingen panik. Det finns ingen anledning att få panik.
- Det vet du? - Ja visst.
- Ni är superföräldrar. Ni har ju övat. - Vad då övat?
Jag blir nog överflödig när ni snart får en riktig baby.
- Hur är det? - Fint.
Dansa nu. Vi kan inte stå och prata, för folk kommer att börja undra.
- Du, då? - Vi dansar inte tre. Det finns gränser.
- Kom, make, så går vi. - Det här är väl ingen vals?
- Lugn. Han fick lektioner. - Med fördragna gardiner.
Mrs Hudson kom in en gång, sen började ryktena.
Översättning: K. Lyckow Williams www.undertext.se